Per què associem a la Rocío Jurado amb l'Espanya “cañí” i a l’Alaska amb la contracultura dels vuitanta, quan “la más grande” va cantar a l'empoderament i la masturbació femenina i Olvido Gara fa anys que col·labora amb la ràdio de la Conferència Episcopal? Té a veure amb l'apropiació que va fer el franquisme de la cançó espanyola? Té a veure amb el model de dona que projecta cada artista?
Cançons que acaben en fade out intenta respondre a aquestes preguntes amb humor des de l’escenari, en un divertit espectacle musical i de cabaret amb cançons de grans artistes com Rocío Jurado, María Jiménez o Mari Trini. Figures de la cançó popular que es van obrir camí durant la dictadura amb cançons que ja contenien missatges feministes, deixant no només una profunda empremta en el públic de l’època sinó que sent reivindicades actualment pels feminismes i la lluita LGTBIQ+.